‫הרואה?‬
‫החברה שלך כאן.‬
‫כשאת אומרת "חברה",‬
‫את מתכוונת במקרה לאויהארו?‬
‫חכי ותראי.‬
‫- חדר טיפול מיוחד. הכניסה למורשים בלבד -‬
‫באנרי...‬
‫לא! באנרי!‬
‫באנרי...‬
‫זאת באמת את!‬
‫זו היא! אני חייבת לספר לכולן!‬
‫- משמר התלמידים, סניף 177 -‬
‫אז... עשרת הילדים שנעלמו‬
‫הועברו למרכז מחקר של החמ"א, נכון?‬
‫כן.‬
‫מצאנו אותם.‬
‫חדשות טובות, נכון?‬
‫כן.‬
‫מי היה מנחש שקיאמה‬ ‫תהיה מעורבת בזה גם הפעם?‬
‫היא אמרה שלא תהסס להשמיד את עיר האקדמיה‬
‫כדי להעיר את הילדים.‬
‫היא מטורפת לגמרי.‬
‫אבל אפשר לסמוך על תרסטינה ‬ ‫שתמצא דרך להעיר אותם, נכון?‬
‫מה?‬
‫כן, כנראה.‬
‫אז אפשר לסגור את התיק, נכון?‬
‫קרה משהו?‬
‫לא, כלום.‬
‫מאמי, אני מכירה אותך.‬
‫את עוד חושבת על הרומי קיאמה, נכון?‬
‫את תוהה אם עשינו את הדבר הנכון‬ ‫כשלקחנו ממנה את הילדים, נכון?‬
‫ממש לא.‬
‫מאמי, עשית את הדבר הנכון.‬
‫אני בטוחה בכך.‬
‫אבל...‬
‫לא היית צריכה לסכן את עצמך, מאמי!‬
‫התגנבת לבד למקומות מסוכנים!‬
‫אילו קרה לך משהו, אני...‬
‫אויהארו.‬
‫על מה את חושבת, אויהארו?‬
‫אני...‬
‫בואי נלך לבקר את הרואה.‬
‫בסדר.‬
‫בעצם...‬
‫היא תשמח מאוד.‬
‫קדימה, בואי!‬
‫אל תדחפי אותי!‬
‫קדימה, מהר יותר!‬
‫מעניין אם הרואה באמת תשמח.‬
‫אז...‬
‫ממתקים, משחקים, חוברות מאנגה...‬
‫מה עוד?‬
‫בגדים להחלפה!‬
‫אני לא יכולה לחכות.‬
‫אני חייבת לחפש אותה.‬
‫הרואה...‬
‫אני שמחה בשמחתך.‬
‫אעשה כל מה שיידרש כדי להציל את הילדים!‬
‫לא אכפת לי אם אצטרך להילחם בעיר כולה!‬
‫דבר לא יעצור אותי!‬
‫אני מצטערת, דוקטור.‬
‫אין לי זמן כרגע.‬ ‫-אני...‬
‫זאת את.‬
‫יש לי חברה‬
‫בשם הרואה.‬
‫הכרנו לא מזמן, אבל...‬
‫הייתה לה חברה בשם באנרי אדסאקי.‬
‫הרואה היא טלפתית,‬
‫ובכל פעם שהפולטרגייסט הופיע,‬
‫היא שמעה את קולה של אדסאקי.‬
‫ולכן חשדו בה שהיא אחראית למתרחש.‬
‫אף על פי כן, היא המשיכה לנסות‬ ‫לשמוע את קולה של אדסאקי.‬
‫אבל עכשיו אדסאקי נמצאה, אז...‬
‫אז...‬
‫אני חושבת שהרואה תשמח מאוד.‬
‫מה את מנסה לומר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת, אבל...‬
‫הייתי קרובה כל כך להשלמת החיסון.‬
‫אילו הצלחתי להשיג את הדגימה הראשונה,‬
‫היית יכולה להעיר את הילדים‬
‫ולדכא את היכולות המועצמות.‬
‫הייתי יכולה להעיר אותם.‬
‫קיאמה.‬
‫בואי נמסור את המידע שאספת לחמ"א.‬
‫הם יוכלו להשתמש בו.‬
‫ואז נלך לבקר את אדסאקי ואת שאר הילדים.‬
‫אני לא יכולה...‬
‫נלך לבקר אותם יחד.‬
‫את...‬
‫את לא מוותרת.‬
‫אז...‬
‫הבאת לנו את המחקר שלך?‬
‫וגם...‬
‫נרצה לדבר עם אדסאקי, אם אפשר.‬
‫מצטערת, זה בלתי אפשרי.‬
‫אנחנו מעבירים את הילדים למקום אחר.‬
‫הם עוברים למתקן מתקדם יותר.‬
‫איזה מתקן?‬
‫אני לא יכולה למסור פרטים.‬
‫בבקשה, תסמכו עלינו. אנחנו נדאג לילדים.‬
‫החמ"א ידאג למצוא להם תרופה.‬
‫אה, והרואה תתלווה אליהם.‬
‫מה פתאום?‬
‫היא חיפשה את חברתה במשך זמן רב.‬
‫מן הסתם, היא רוצה להיות איתה.‬ ‫-אבל...‬
‫תבחרי.‬
‫מה?‬
‫איזה צבע?‬
‫אם תבחרי בצבע הנכון,‬ ‫תוכלי לבקר את הרואה ואת שאר הילדים.‬
‫אני...‬ ‫-בסדר, אבחר במקומך. צהוב.‬
‫ביש מזל. יצא חום.‬
‫בבקשה, אל תלעגי לי.‬
‫אני רצינית.‬
‫סלחי לי.‬
‫תרסטינה...‬
‫טוב, בכל מקרה...‬
‫תודה על המידע.‬
‫אנחנו מוכנים, גברת קיהארה.‬
‫מייד אגיע.‬
‫קיהארה?‬
‫לא ידעת?‬
‫שמי האמצעי הוא קיהארה.‬
‫תרסטינה קיהארה לייפליין.‬
‫מנוולת!‬
‫קיאמה!‬
‫את בסדר?‬
‫אנחנו עסוקים מאוד.‬
‫אני מבקשת שתעזבו.‬
‫התה שלך.‬
‫סאטן, את עליזה מאוד.‬
‫חקירת הפולטרגייסט סוף סוף נגמרה.‬
‫אפשר ליהנות מהחיים שוב.‬
‫נכון.‬
‫התנהגתן קצת מוזר לאחרונה,‬
‫אבל עכשיו נחזור לשגרה.‬
‫נכון, שיראי?‬
‫אני אף פעם לא חורגת מהשגרה.‬
‫קחי.‬
‫עכשיו צריך לברר מתי הרואה תשתחרר מהמרפאה.‬
‫אשאל את אויהארו.‬
‫הקיץ כבר בפתח.‬
‫בואו ניהנה ממנו.‬ ‫-את צודקת.‬
‫היי, אויהארו. איפה את?‬
‫סא... סאטן...‬
‫אויהארו?‬
‫אני...‬
‫מה קרה? אויהארו?‬
‫אני לא מבינה אותך כשאת בוכה.‬
‫די, אויהארו.‬
‫זהו זה.‬
‫אלה כל המסמכים על הפולטרגייסט.‬
‫את יכולה לזרוק אותם.‬
‫התקשרו מהחמ"א.‬
‫הורידו אותנו מהחקירה.‬
‫אוף! השקעתי בזה כל כך הרבה זמן!‬
‫מה קרה?‬
‫לא יודעת. כנראה החקירה נסגרה.‬
‫זה לא קצת מוזר?‬
‫"תרסטינה קיהארה"? היא באמת אמרה את זה?‬
‫ואיפה הרומי קיאמה?‬
‫אני לא יודעת...‬
‫אויהארו, תירגעי.‬
‫הכול בסדר עכשיו, טוב?‬
‫מצאתי!‬
‫תרסטינה קיהארה לייפליין...‬
‫היא נכדתו של גנסיי קיהארה.‬
‫מה אמרת?‬
‫השם שלה מוזכר‬ ‫באחד המחקרים של גנסיי קיהארה.‬
‫היא הייתה עוזרת המחקר שלו?‬
‫כנראה.‬
‫חכו רגע.‬
‫מה קרה?‬
‫- נבדקת ראשונה:‬ ‫תרסטינה קיהארה לייפליין -‬
‫תרסטינה הייתה הנבדקת הראשונה‬ ‫בניסוי גביש האספר.‬
‫מה זאת אומרת?!‬
‫רק רגע!‬
‫גנסיי קיהארה ערך ניסויים על הנכדה שלו,‬
‫והיא עזרה לקיהארה בניסויים שלו,‬
‫ואז הרואה וילדי השגיאה...‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫למה את שואלת אותי?‬
‫מה...‬
‫מה אני...‬
‫אויהארו, אל תבכי.‬
‫למה? למה הרואה?‬
‫ואדסאקי ו...‬
‫תביני...‬ ‫-מה לעשות?‬
‫מה אני יכולה לעשות?‬
‫תמשיכי לבכות ככה לנצח?‬
‫לא...‬
‫עדיף שתעשי דברים מועילים יותר.‬
‫איפה אויהארו שאני מכירה?‬
‫איפה הנערה שמביאה גאווה למשמר התלמידים?‬
‫תחליפי איתי מקום.‬
‫בבקשה.‬
‫לאן יכלו להעביר את הרואה ואת שאר הילדים?‬
‫איפה מיסאקה?‬
‫מאמי?‬
‫קחי.‬
‫הבאתי לך מגבת.‬
‫תודה.‬
‫קונגו עדיין בבית החולים.‬
‫היא באמת חולה כל כך?‬
‫אני דואגת לה.‬
‫אולי נבקר אותה?‬
‫רעיון טוב!‬
‫- חילוץ מולטי-אקטיבי -‬
‫תתקדמו.‬
‫אגב...‬
‫הילדים נמצאים במשאיות האלה.‬
‫את לא רוצה לרדוף אחריהן?‬
‫רימית אותנו.‬
‫את כועסת?‬
‫מה את זוממת?‬
‫"זוממת"?‬
‫את הנכדה של גנסיי קיהארה‬
‫והנבדקת הראשונה בניסוי גביש האספר.‬
‫סבא שלך ערך עלייך ניסויים...‬
‫ואף על פי כן, עזרת לו במחקר‬
‫וחטפת את הילדים האלה.‬
‫מה את זוממת?‬
‫ערכת מחקר מעמיק... ממש תלמידה מצטיינת!‬
‫אבל למה שאענה על השאלות שלך?‬
‫מטומטמת!‬
‫אם את רוצה תשובות,‬ ‫תצטרכי להוציא אותן ממני בכוח!‬
‫זה הצליל של משבית היכולות?‬
‫אה, את מכירה אותו?‬
‫איך את...‬
‫מי לדעתך בנה אותו?‬
‫אני, כמובן!‬
‫את בנית אותו?‬
‫הנחתי לסקיל-אאוט להשיג את האבטיפוס,‬ ‫ואספתי את המידע שלהם.‬
‫זה עזר לי לשפר אותו במידה ניכרת.‬
‫אבל אני מודה שהוא קצת התנפח.‬
‫סקיל-אאוט מביאים תועלת,‬ ‫אם יודעים איך להשתמש בהם.‬
‫אל תתעסקי איתי.‬
‫מה?‬
‫חברי סקיל-אאוט...‬
‫הם לא שפני הניסיונות שלך!‬
‫אל תכעסי, ילדה.‬
‫מערכת הירי לא מכווננת.‬
‫נו, טוב. זה דווקא יכול להיות כיף.‬
‫קבלי את זה!‬
‫הכוח שלי...‬
‫בחייך, את בכלל לא מתקרבת אליי.‬
‫רוצי, רמה חמש קטנה שלי!‬
‫על מה כל המהומה?‬
‫מה...‬
‫מה קורה כאן?‬
‫זאת...‬
‫מיסאקה?‬
‫ילדות כמוך הן דבר מופלא.‬
‫כל כך חרוצות, מכובדות והגונות...‬
‫הודות לך ולחברותייך,‬
‫הצלחתי למצוא את הילדים.‬
‫לאות תודה, אגלה לך סוד.‬
‫השאיפה שלי היא לשכלל את גביש האספר.‬
‫ולא אניח לאיש לעצור אותי.‬
‫היי, יש לנו כאן שפן ניסיונות מעניין.‬
‫קחו אותה.‬
‫עצרו!‬
‫איזו עזות מצח!‬ ‫אתם מנסים לחטוף את הנערה הזאת?‬
‫מנוולים, כלום אינכם יודעים‬ ‫שהיא חברה של מיטסוקו קונגו?‬
‫כל היחידות, דווחו.‬
‫שיש צהוב. הכול שקט.‬ ‫-שיש חום. הכול שקט.‬
‫כל היחידות, המשיכו כמתוכנן...‬
‫כאן שיש כחול! ריילגאן נעלמה!‬
‫מה?‬
‫סליחה! אנחנו מחפשים אחריה עכשיו!‬
‫נמצא אותה...‬ ‫-מספיק!‬
‫עדיף שתתלו את עצמכם עכשיו!‬
‫מאמי!‬
‫מיסאקה, את בסדר?‬
‫כואב לך?‬
‫מה אני...‬
‫ובכן, הכול בזכותי.‬
‫תרצה לשמוע את הסיפור?‬
‫איך הצלתי את חברתי מסכנה בל תתואר...‬
‫טוב, אם אתה מתעקש.‬
‫במקרה הייתי בסביבה...‬
‫נכון, קונגו הייתה שם.‬
‫האישה ההיא...‬
‫לאט-לאט, מאמי, את עוד חלשה!‬
‫די, קורוקו.‬
‫אין לי זמן לנוח עכשיו.‬
‫אני חייבת למהר ולעזור להרואה...‬
‫לכן עלייך לנוח.‬
‫התגנבתי בפזיזות למתקן המחקר‬
‫ואיבדתי את קור רוחי.‬
‫וכשמצאנו את הילדים,‬ ‫הנחתי לתרסטינה לקחת אותם.‬
‫וכולכן...‬
‫הכול באשמתי. לכן...‬
‫אני אעצור אותה.‬
‫עזבי אותי, קורוקו.‬
‫סאטן.‬
‫מיסאקה.‬
‫מה העיניים שלך רואות?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הן רואות אותך, סאטן.‬
‫אני...‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני...‬
‫לא חשבתי בצלילות.‬
‫אני שוב מסבכת אתכן בצרות.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל אם תלכי בלעדינו, נדאג לך.‬
‫אנחנו מעדיפות להילחם לצידך.‬
‫אחרי הכול, בשביל מה יש חברות?‬
‫נכון!‬
‫אנחנו נעזור לך!‬
‫תודה לכולכן.‬
‫עכשיו תורך, אויהארו.‬
‫מה?‬
‫תתנצלי בפני שיראי.‬
‫תגידי שאת מצטערת שהיית מגעילה כלפיה.‬
‫אבל, סאטן...‬
‫גם את, שיראי!‬
‫תבקשי סליחה על שסטרת לה.‬
‫אני מצטערת, שיראי.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫מה איתי? את לא רוצה לומר לי כלום?‬
‫תודה, קונגו.‬
‫אין צורך להודות לי, באמת.‬
‫אבל ברור כשמש שתרסטינה עוברת על החוק!‬
‫אנחנו יודעים שהארגון שלה מפוקפק למדיי.‬
‫אנחנו חוקרים את העניין ו...‬ ‫-אסור לבזבז זמן!‬
‫תעשו משהו!‬
‫אנחנו לא חופשיים לפעול.‬
‫יש גבול למה שביכולתנו לעשות.‬
‫אמרת שרק אנחנו מציבים לעצמנו גבולות!‬
‫את הילדה מהסדנה המיוחדת?‬
‫"כשאנחנו מוותרים לעצמנו, הסיפור נגמר".‬ ‫זוכרת?‬
‫הילדים האלה נמצאים בסכנה ממשית.‬
‫תנו לי קצת זמן.‬
‫קיבלנו מידע לווייני מאנטי-סקיל.‬
‫רכבי החמ"א נמצאים בכביש חמש.‬
‫הם עברו את המחלף השלישי ברובע 18.‬
‫כביש חמש...‬
‫הוא מוביל לרובע 17, נכון?‬
‫רובע 17? למה הם נוסעים לשם?‬
‫יש שם מתקן מחקר של גנסיי קיהארה.‬
‫את יכולה להתקרב לרכב שמאחורי השיירה?‬
‫כן.‬
‫זאת קיאמה!‬
‫נו, באמת. היא רדפה אחריהם לבד?‬
‫היא חושבת שתסתדר לבד?‬ ‫-מאמי...‬
‫אני צריכה להזכיר לך מה את נוהגת לעשות?‬
‫מתברר שאתן די דומות.‬
‫מה פתאום!‬
‫נו, מה התפקיד שלי?‬
‫את עדיין כאן?‬
‫הנה, תשתי.‬
‫אי אפשר להילחם על בטן ריקה.‬
‫אתן צריכות לאכול!‬ ‫-בסדר!‬
‫רגע. הרישומים...‬
‫בסדר.‬
‫בואו נלך.‬
‫- המשך יבוא -‬
‫קדימה!‬
‫נעצור את תרסטינה!‬
‫הרואה, קיאמה והילדים...‬
‫נציל את כולם!‬